HELVETET – en tragisk novell

Novellen handlar om Mattias som har missbrukat heroin sedan han hoppade av skolan höstterminen i åttan. Under berättelsens gång får läsaren, genom en berättare, följa Mattias liv (ej i kronologisk ordning) från det att han fyller fem år till det att han dör i AIDS 25 år gammal. Handlingen berättas i dåtid och utspelar sig till största delen på Kumla anstalten, där Mattias avtjänar ett fyraårigt fängelsestraff. Under novellens många Kumlaavsnitt kommer läsaren Mattias väldigt nära. Det är först där som han reflekterar över sitt liv. Andra platser som beskrivs är pappans lägenhet i Rågsved, mammans gruppboende i Råcksta, Mattias dagis Ekoxen och Rågsvedsskolan. 

Mattias har en flickvän som heter Sara. Sara har liksom Mattias ett ganska brokigt förflutet med en tablettmissbrukande mamma och en pappa som dog när hon bara var sex år gammal. Hon känner trygghet hos Mattias, även om där inte finns någon. Sara vet till en början inte om att Mattias har HIV, hon hoppas på ett "normalt" familjeliv med honom så fort han har avtjänat sitt straff. En gång i veckan kommer Sara till Kumla på 
besökstid. Läsaren får följa deras samtal. Dessa är de mest tragiska i novellen eftersom de innehåller så många drömmar och förhoppningar som läsaren vet aldrig kommer gå i uppfyllelse. Det vet Mattias också, men han varken orkar eller vill berätta det för Sara som han älskar så innerligt. 

Andra personer som omnämns i novellen är Mattias hysteriska mor, hans arbetslöse pappa, moster Pia, fröken Lotta och en rad härjade killar på anstalten. 

Novellens motiv är drogmissbruk och olycklig kärlek. 

Inledning 

"Helvete också! Att man inte ska kunna få sig en endaste liten djävla sil på det här förbannande stället. 

Rummet snurrar, jag vill ut. Ta mig härifrån, ta mig ur detta! Jag svettas, och kräks om vartannat. Pappa! Vad gör du här, nej försvinn, du får inte se mig såhär, försvinn, dra åt helvete! Jag orkar inte längre, jag orkar inte! Släpp ut mig!" 

Två till tre gånger i veckan, ibland flera, hade Mattias svåra abstinensattacker med kallsvettningar, syner, ångest och raseriutbrott. Så hade det varit sedan han kom till Kumla och riktigt avgiftad blev han aldrig. Det fanns många interner som langade, men ofta tog det slut. 

Avslutning 

Mattias tankar några veckor innan han avled i AIDS: 

"Jag skulle aldrig ha tagit den där silen av Conny, jag borde vetat att han inte var ren. Fan vad låg jag är, orkar knappt tänka för fan. Sara har jag inte träffat på tre veckor, hon vet väl om det nu. Stackars Sara, vi hade kunnat ha det bra tillsammans om jag bara inte hade tagit den där förbannade silen. Jag skulle ha lagt av 
drogerna direkt när jag kom ut för fan. Där ute är allt så annorlunda än här, så mycket enklare. Jag hade lagt av, inget snack. Sluta darra och svettas nu för fan. Jag orkar inte längre. Jag vill nog dö. Slippa skiten liksom. Nej, jag vågar inte dö! Sara, hjälp mig, hjälp mig ur mitt helvete!"